![](https://writersoutlet.io/writingImages/1502096045.jpeg)
Kas
Read Count : 44
Category : Poems
Sub Category : N/A
Maštala sam o divljim konjima, galopu svojih damara i svojim mislima u tvojim očima.. Zenice su nam trčale po prostranim poljima, svako od nas se skrio u onom drugom, a na trepavice nam je padala prašina nedosanjanih života. Maštala sam o našim ćutnjama i svim našim romanima ispisanim bezrečjem, koje bi shvatio samo onaj koji je prećutao , kome se prećutalo. Držala sam te za ruke u olujnim kišama, trudeći se da ne trepnem, da te ne izgubim, da svoj odraz i dalje vidim u tvom prikrivenom osmehu i pogledu uplašenom za budućnost, ali sigurnom za trenutak. Kiša je padala. Plakali smo , prekriveni nebivstvima i željama skorelim poput krvi u ničijoj duši. Nemoj da trepneš, neću da trepnem. Kad trepneš, sve je gotovo. Nestaćemo u grivama vremenskih pastuva. Zato plači, plakaću. Samo, molim te, nemoj trepnuti. Nađa Đoković
Comments
- No Comments